Ystävänpäivän merkeissä juolahti mieleeni kuinka suosittu Vysotski ystävän laulussa määrittää tosiystävää muunmuassa näin:
Mistä tunnet sä ystävän
Onko oikea sulle hän
Anna meren se selvittää
Kuka viereesi jää
Ja jos silloin kun myrsky soi
Vain sun kumppanis vaikeroi
Vene lähimpään rantaan vie
Jääköön pois mikä lie
Aika tylysti sanottu kaverille jolle synnynnäisesti meri on outo ja pelottava elementti vaikka saattaa sama kaveri olla vaikka mestari ainesta vuorikiipeillijänä tai koskenlaskijana.
No enemmänkin tässä ärsyttää laulajan itsekkyys ja vaativuus, ei kelpaa kaveriksi hän ken sattuu pelkäämään myrskyä merellä. Ei kelpaa vaikka ihmisenä olisi mitä mainioin yksilö, kuittaa vaan todella halventavasti ”Jääköön pois mikä lie”. Tuo, ”mikä lie”, oikein särähtää herkkään korvaani pahasti, kuvittella että aallokoa valittaisi vaikka äiti Teresan vertainen ihminen joka nyt vain sattuu pelkäämään myrskyä ja sitten tylysti kuitataan vain että mikä lie.
Ja kun päättyvät pitkospuut
Kuka rinnallas ruikuttaa
Takaisin mennä saa
Sama meno jatkuu, ei kelpaa kaveriksi vain asfalttiteihin tottunut kanssaihminen. Ja voihan olla niinkin että sattunut eräkaveriksi varsinainen vaelluksen ammattilainen niin ottaisiko sillä perusteella kaveriksi kuin ei ruikuta hankalaa maastoa vaikka henkisiltä ominaisuuksiltaan saattaisi olla ylen lapsellinen tai narsisti.
No onhan sanoja myös tosi ystävyydestä, laulun alun ekstreeme oloista siirrytty jokapäiväiseen elämään, arjen ongelmiin ja hyvä niin.
Kun on sinulla vaikeaa
Ja kun tarvitset auttajaa
Silloin ystävyys punnitaan
Menee muut menojaan
Jos joku tämän jutun kokee saivarteluksi tai tahallaan väärinymmärrykseksi niin en pane pahakseni vaan toivottelen kaikille jotka tänne kirjoittelevat hyvää ysävänpäivää ja luovuutta, avarakatseisuutta sekä intomieltä ruotiessaan maailman menoa näillä sivuilla.